Kõik algas sellest, et hiirepoeg ei saanud pähklit katki.
MUUSIKATUND
Siis veel maestro tiirutab linna kohal oma kontserditega.
Vanaema kostitab pisi-draakoni sõpru muusikaga oma lapsepõlvest.
Aga kuidas purustada pähklit - kõigil ei hakka sellele hammas peale.
Seepärast läkski täna kõik uperkuuti.
Lõppude lõpuks grammofon ju purunes, kostitamine läks luhta,
vanaema kurvastas ja pealegi tuli minna linna muusikat remontima.
"Mitte üht maandumist ilma kontserdita!"
Selline oli maestro seadus, ja ta asus harjutama.
Kõige tähtsam on, et magnetofon on parandatav.
ESINEN ÕPETAN
Ja siin on ka esimene kuulaja.
"Ma ei paranda grammofone," ütles maestro. "Ma olen artist."
Siis õpetage kass muusikat mängima, et vanaema poleks enam kurb.
Õppida - see on lihtne. Siin on noodid.
Võtame kätte ja mängime.
Vaadake, teie kass on võimekas õpilane.
Aga mis see on? Magnetofon on katki! Mis saab kontserdist?
"Aga kui," mõtles maestro,
"kontserdi annab minu võimekas õpilane?"
Palun saali!
"Kass on vaja välja aidata," mõtles tüdruk. Ta otsustas lahendada olukorra pähkliga
ja hiireke nõustus vabatahtlikult esinemist päästma.
Ainult maestro ei olnud rahul.
"Minu pillid, minu pillid!" pahandas ta.
Kontsert õnnestus.
Tuli välja, et maestro noote ei tundnud ja ei osanud õpetada,
vaid oli kiitleja ja petis.
Aga probleemile pähkliga hakkasid tema hambad peale.
Aga meie sõbrad otsustasid hakata muusikat iseseisvalt õppima.
"Õppida muusikat iseseisvalt - vot see on tõeline ja köitev ülesanne,"
mõtles draakonike ja pingutas kõigest väest.
Aga hiireke hoolitses see aeg kõigi kostitamise eest.
Jutustas Pastella